j8o^, ^an. Febr. Mart. 
fåflade fårgen. Skårfkilta fatfer hafva dcrtill 
blifvit tagna af Laf i fina flafkor, vanligen 
med tV af desfa falter hvardera mot Lafvens 
vigt. Jag har funnit desfa båda falter de mcft 
låmpeliga och ofverenskommande med Lafvar- 
nes natur att fåfta fårgåmnet, utan att forån- 
dra det ifrån det råtta naturliga. På filket 
hafva o€k desfa begge falter en fårdeles ftark 
betningskraft. 
3. Då fårg icke kunnat erhållas efter nå- 
gondera af desfa tvånne metoder, har jag o- 
kat andra metoden med lika tillfats af lutfalt 
(renadt Alkali vegetab. fix.) neml. t 5 , lika 
vigt med de förra. Hårigenom har jag ofta 
funnit antingen att fårgåmnet blifvit fullare, 
eller ock till utfeendet mycket foråndradt. Det 
får jag dock anmårka, att de fårgor , fom hår- 
af uppkomma, fållan blifva få falla, fom ef- 
ter de tvånne foregående metoderna. Wisfa - 
lafvar hafva ett harts åmne (refina) fom då 
upplofes, och fom tyckes forftora Syrets kraft 
att Carbonifera fårgfloftet, hvarigenom fårgen 
blir olika, något foråndrad och lofare. 
4. Ockfå har jag funnit, att oflåkt kalk 
i ftållet for lutfalt, efter lika proportion, ofta 
utarbetar med de tvånne falterna ett fullare 
och omnigare fårgåmnc> men fom ej eller gor 
fårgen fårdeles faft. 
5. Koppar- vitriol har den egenfkapen, att 
gora meft alla fårgor mera fafla; men meren- 
dels med mera morkhet. Jag har derfore nytt- 
jat 
