i8o4» Febr. Mar t. ^5 
af varma. Huru vida kalk och Salmiak des- 
oxigenera visfa lafvar, eller hindra oxigen att 
Carbonifera dem, tillhor Chemien att vidare 
underfoka. Det tyckes ånnu vara en gåta i 
Chemien att förklara Fårgornas uppkomft. Att 
gaferna utgöra en beftändsdel i fårgåmnet, tyc- 
kes vara fåkert. Sålunda tro Chemiflerna att 
Oxigen gas grundlägger roda fårgen. Syroc 
upphöja och förvandla gredelina och violetta 
fårgen till rådhet: då deremot Alkalierna, fom 
minfka Oxigens verkan, draga dem i blått. 
Hy drogen gas tros grundlägga blå fårgei^, lik- 
fora Azot, den gula och gröna: ockfå fynes 
huru fom Alkalierna drifva laf fårgen alltid 
mera åt gult: och denn^ fä^g> likfom grun- 
den till denna luft, år ock den måft allmänna 
i Naturen. DenPhyfifka förklaring, fpm New- 
ton gaf på fin tid, tyckes icke vara fullkom- 
ligt upplyfande. Partiklarnes figur ger ofs 
ej redigt begrepp om faken. Ett befynner- 
ligt Phenomen, fom jag förut anfört, med ea 
fårglaf, L. Hirfutus, tyckes vittna hårom. Då 
denna laf fåttes efter 6:te eller nya Metoden, 
och lemnas i en tåppt flatka några veckors 
tid, förlorar den alldeles fin fårg, och fpadet 
eller infufion blir nåflan vattenagtig. Men om 
flafkan öppnas , återfår den innom en och an- 
nan minut fin vackra roda fårg. Det år få- 
lunda fvärt att begripa huru fårg - parti- 
klarne hår i en fådan hafi kunna foråndras 
till Ikapnad. Om jag på en torrkad och fon?- 
B 5 der- 
