i8o4^ c^*^^- Febr. Mar t. 
29 
re derforc onfkeligt, att våra Örtkånnare hä- 
danefter något mera vinlade fig om orternas 
imderfokning till natur och nytta, ån blotta 
Botanifka befkrifningar : dä vi genom den e- 
nas efterfl<rifning ifrån den andra icke fkulle 
päbordas fä mänga oråtta uppgifter c). 
Jag ofverlemnar nu mina Lafvar åt fkick- 
ligare hånder ån mina, till deras förädling, 
och år tillfredsftåld af det noje , hvarmed de 
belönat min moda. En framtid må domma, 
huruvida jag varit berättigad till denna vin- 
ilen. Dä deras nytta blir erkänd, blir ock 
mitt ändamål fullkomnadt. De fom utom 
känsla for faken, eller innom korrtare fynkrets 
domt mitt arbete foga annorlunda ån allmo- 
gens , torde ock dä ofverroflas af klarfyntarc 
domare! 
Klibblafvar^ L. gelatinofi Linn. (Colle- 
mata Acharii ). 
Desfa lofva ingen nytta ät Fårgerierna. 
De åro ock hos ofs mera fållfynta; ty de 
trifvas helft pä kalkagtiga fiållen. Utaf de 
allmännare har jag anftält flerehanda forfok; 
men forgåfves. De forfokte åro: L. Saturni- 
nus, Discolor, Flaccidus, Lacerus, Nigrefcens, 
Sco- 
c ) Sålunda har H. Hermtflådt i defs Grundrifs 
der Fåtbe-kunft,^ tryckt i Berlin 1802 upp- 
gifvit, att följande lafvar gifva röd fårg,neml. 
L. Saxatilis, Calcareiis, Candelaris, Cocciferus, 
Parietinus, Juniperinus, Parellus och Roccel- 
la: af hvilka ingen anda ger röd fårg. 
