1 80^9 ^ an. Febr. Mar t. 5^ 
tvinga både jorden och defs lifligc växter, å- 
dagalågga, huru foga eller ingen verkan till 
bagge nåmde krafter under deras rådande en 
god del af for-fommaren och fä långe So- 
len ånnu icke rått hirnnit förmildra luftkret- 
fen , kan möjligen uppkomma och förväntas. 
Men deremot kan den dryga andel låtteligen 
fattas, fom, i grund af de foglige och mildc 
Veftanvindarnes lynnen och rorelfe art, dem 
onekeligen tillhorer i bågge anfkrefne mark- 
vårda krafter. 
Icke på denna enfamma grund (kall mitt 
invecklade åmne bedommas, hvilket jag vågat 
Kongl. Academiens upplyfta omprofvande i 
ödmjukhet underftålla. Hår förete fig andre 
och iiere ledband, hvilka till defs utvickling 
bana mig vågen , at med all varfamhet utfpa- 
na Naturens gömda fotfpär. 
Oftaberorde Vindar, vellan till foder, fullt 
veflan, famt jemvål veftnordveft, h vilkas bå- 
ge ungefärligen vidtager innom Svenll^a Rå- 
märken flraxt äfvan Örefund, går med Vefter- 
hafvet uppföre till Norrfka grånfeleden och 
vidare dårifrån förbi Dahl och Wermland 
och in uti Dalarne hvareft nordveften anfto- 
ter, blåfa drygade delen få vål af for- fom 
efterfommaren hela formiddagen Solens ftrå- 
lar till mötes, flundom med ingen, flundom 
med mindre eller litet florre afviknings vin- 
kel, alt efter fom Solen fjelf eller vindarne 
mindre och mera declincra till norr eller fo- 
der. 
