6o 1804, ^an. Febr. Mart. 
der. Förträffligheten i morgonens tilltagande 
ljus och med hvad fkål vår Allmoge fåger at 
formiddagsfolen år bad, medgifves icke utrym- 
me at nu utreda. Det torde framdeles fortje- 
na at blifva åmnet for en fårfkilt afhandling. 
Hår får jag dårfore flraxt anföra, huru redan 
genom äfvanberorde tvdnne motfatta rorelfer, 
jordytan med alle på henne befintelige växter 
åro ofverlåtne och Oålde emellan tvånne an- 
genämare rorelfe-krafter i naturen, och det' 
fä, at de åtniuta SoKlrålarnas elaflifKa vibra- 
tioner på den ena fidan och den eladii^ka vin- 
dens på den andra, fom genom fin dallrande 
rorelfe förmåga på våxternes blad och flielkar 
måfle ådadkomma ljufets defio omnigare och 
kraftigare dem påftotande verkan. Befynner- 
ligen kommer denna rorelfe Rågvåxten till 
gagn under defs behageliga dufande motfols, 
och åtminClone frukta icke kloke Landtmån 
åfven af ftark aftonkyla någon fl<ada af mor- 
gorfroft, når de fe flaggan peka åt 6 fler, eme- 
dan bagge nåmde krafter icke gjerna m.otas, 
utan at icke någon rorelfe iippflår, fom af- 
Vårjer faran. Del famme vindar hafva fina 
kofor ofver vida vatndrag och landflråckor , 
och under långfammare utrymmen visferliga 
gcrad ifrån Veflerhafvet, borde i grund deraf 
mycken rnifl och dunfler dem beledfaga få 
vål från jorden och defs växter fom haf och 
ofrige vatndrag. liikvM njutes icke under an- 
dre vindar deu klara och leafade luftkrets, 
fom 
