85 iSojf, Apr. Maj. 
fkulle viflerligen alle Lappmarker, och i fyn- 
nerhet Enontekis, ega ett obetydligt antal af 
dem. På en ort, dår vintren ofta med den 
flrängafte kold upptager nåra | delar af året, 
ikuUe man tycka inga andra Djur och Våx- 
ter kunna trifvas ån fådana, fom ega derefter 
låmpade egenfkaper och lefnadsfått. Men utom 
cn myckenhet Naturalier, fom tillhora detta 
klimatet enfamt, har man åfven få i Djur- fom 
Våxt-Riket funnit ett vackert antal af fåda- 
na, fom åfven i fydligare iånder åro allmån- 
na. Till deila fednare hor åfven en mångd 
Infeder och af dem i fynnerhet flera fiag af 
Caraber, Elaphrer, Dytifcer, Silpher, Cocci- 
neller, Cryfomeler, Elatrer, Lepturer och Cur- 
culier, åfvenfom vifia arter Bombyxer^ Pa- 
|)ilier, Phalaener, m, m. 
§ 2. Ibland lappf|<a Djuren fortjenar utan 
tvifvel Renen CCervus tarandus Linn.) forfta 
rummet. Den finnes både tam och villd. Man 
bar anmårkt, att de fä kallade Fjåll- Renar, 
fom lefva och betas i fjälltrakter, åro mindre 
till växten och till fårgen mörkare ån de, fom 
foda fig i fkogsbyggd, förmodligen derfåre, 
att Renmåffan på fjällen år mindre födande. 
Renilaget i denna Socken år i allmånhet flor- 
re ån i Juckasjårvi, men mindre ån detiKit^ 
tilå Lappmark. Renens foda om fommaren år 
grås, lof, bår, fvampar, m. m. De fifmåmn* 
da uppfoker han med befynnerlig begårlighet, 
hvarigenoni defs Väktares moda mycket okas, 
emedan 
