iSo^y ApY. Maj, ^un. 87 
emedan hjorden nu vidloftigt kringfprider fig. 
Vintertiden år Renmäfla (Lichen rangiferi- 
nus) och Sno defs enda foda. Hålft uppgråf- 
ver han fjelf mäflan undan fnon, hvilket llcer 
med framfotterna , fedan han förut nedfånkt 
hofcn i fnon och med vädrande förfåkrat fig, 
att måfla dår finnes, hvaruti han alldrig mifs- 
tager fig, ehuru djup ån fnon kunde vara; 
men på de flållen dar isfl<orpa, vid infallen 
to öm hoflen lagt fig ofver måffan, kan Re- 
nen icke åtkomma den, utan måfle då fvål- 
ta. Lappar hafva fåledes o -år, då mycken 
fno faller om hoflen och den vanliga någou 
tid derefter infallande blidan förvandlar den- 
famma till isgata, hvilket dock fållan hånder; 
oftaft år blidan antingen få obetydlig, att in- 
gen fynnerlig fkara eller Ikorpa lågges på 
fnon eller få ftark, att all fno fmålter borrt. 
Renar af olika kon och åldrar utmärkas med 
egna namn. I i:fla året kallas Hanen Vaficka 
eller kalf, i det 2:dra Orach, 3:dje Vuorfo, 
4:de Kundens, 5:te Kofatus, 6:te Maackana, 
då han år i fin båfta ålder, 7:de Nimi lop- 
pu , och fedan Hårkå eller Oxen , få långe han 
lefver, fom fållan går 6fver 15 år, då tån- 
derna börja lofsna och utfalla. Hirvas eller 
Sarf kallas en outfkuren Ren, hvars hud hål- 
les nåftan i lika vårde fom 2:ne Ox-renshudar. 
Brunfttiden år omkring Michaeli. Caftrerin- 
gen (ker genom tefliclarnes fondertuggande, 
fiundom i 2:dra merendels i 3 :djc året; årRe- 
F 4 nen 
