100 iSö^f Apr. Maj. ^un. 
plågas icke mindre ån månnifkorna af myg- 
gen. Man underhäller derfore på vifla afgåi^ 
dade flållen, fom kallas Tarrha, flera rök- 
eldar, vid hvilka åfven häftar och får fjelf- 
mante infinna fig och ftålla fig få, att röken 
med vinden föres ofver hela kroppen. Tarr- 
han hålles ftångd om nåtterna. 
§ 14. Om myggen for fm otroliga myc- 
kenhet år en otrolig fommarplåga for mån- 
nifkor och andra djur, få år Renflynget (en 
art Fluga, fom kallas Kurbma) det icke min- 
dre for Rendjuren. Det gifves 2:ne arter af 
Kurbma, nämligen Oeftrus tarandi och Oeftrus 
trompe. Den förre lägger fina ågg på ryg- 
gen och bakre delen af renens hud. Larven 
ligger ofver vintren inom en egen hylfa, da- 
nad af fethinnan, fom fammanbinder huden 
vid underliggande mufkler. Vårtiden kunna 
larverne lefvande utkramas, och finnas, då 
huden vid denna tid aftages, fåftade på defs 
inre fida. Antalet af lådana larvhylfor kan 
gå ånda till 100 på en hud, och fom efter 
dem, vid hudens beredning, blifva öppna hål, 
få minfl<as ock hudens vårde deraf mycket, 
hvarfore åfven Lapparne bjuda till att med 
renhjeraa eller annat fett fmeta ofver hålen,! 
hvilka ock ofta fvårligen och endaft af van-j 
de kånnare kunna upptåckas. Då rendjuretj' 
får lefva, få igenlåkes fåren, fedan larvernaji 
lUkrupit, då de falla till jorden och forvand4( 
Las till puppor, hvarefter fjelfva Renflynget 
fram- 
1 
