j8o4, Apr. Maj. ^un. 133 
at den för bagge Planeterna troligen år en 
och den famma, h varigenom Jordens appia- 
tisfement härledd af Jupiters och defs Satelli- 
ters Theorie blifver — eller i det nårma- 
fle lika med det förut anförda refultatet af 
pendelforfoken. Detta år en hogft mårkvår- 
dig omftåndighet, at et phenoméne tilhorigt 
cn planet, h vilken vi aldrig kunna komma 
närmare ån pä 70 Millioner mils afflånd, fkall 
uplyfa ofs i en fä vigtig artickel rörande yttre 
formen af den Jord vi bebo och inre beil^af- 
fenheten af defs conftituerande delar. Det ut- 
vifar djupet af rena Mathematiken, och de 
'omåteliga resfourcer h vilka Naturforll^arcn där- 
ur kan håmta. Aflronomien åger et rikt for- 
råd af dylika Exempel; jag har allenaft i för- 
bigående velat anmärka det, och jag fortfåt- 
ter den tekning jag börjat utaf hvad de Phyfico 
Mathematilka Vetenfkaperna hittils åfladkom- 
mit i detta åmne, for at derigenom bana mig 
vågen til hvad fom långe varit et Defideratum. 
Den rorelfe på himmelen fom verlds- 
polen abfolverar innom en period af 25775 
är, och h varigenom den i våra dagar emot 
hvarje årstid fvarande anblicken af fixftjern- 
himmeln fmäningom förändrar fig och efter 
forloppet af 1288? år ofvergåt til aldeles mot- 
fatta årstider; denna rörelfe upkommer af So- 
lens och Månens förenade attradioner på Jor- 
dens Iphaeroid. Den equation iom uttrycker 
I 3 det- 
