134 ^8o^s ^pr* Maj. fftm. 
detta phenoxnene år en funftion af fjelfva ro» 
relfens haflighet. Jordens ytas Ellipticitet och 
defs innanjnåtens olika tåthet vid oiika af- 
Händ ifrän nicdelpunden. Tvånne af desfa 
elementer befiåinma altid de tredje, och då 
jnan utgår ifrån den mcdelroreife i dagjem- 
ningspnnkterna hvilken obfervationerna gifva 
^J55'^2, famt tillika antager Jordens tåthet 
for at ofveralt vara lika, blifver det deremot 
fvarande vårdet pä Elliptidteten ^ -—^ Det* 
ta varde jninfkas til följe af den nyfsnåmnda 
fundionens natur dårigenoni att tåtheten tilta» 
ger närmare nriedelpunkten, och år fåiedes et 
maxinium hvarutofver Jordens pilipticitet icke 
får antagas. Det kan vål icke abfolute be* 
ilåmrnas genom blotta precesfions och nutations 
phenomenerna, fä långe man ånnu icke tillåter 
fig någon hypothéfe ofver Jordens inre daning; 
men åfven blotta upgiften af de gråntfor, in- 
nom. hvilka det nödvändigt måfle limiteras, 
år pä det hogRa interesfant, emedan de få nå- 
ra ofverensflåmma med de refultater fom vi 
nyfs fett hårledas utur ätncilliga andra fins 
emellan få olikartade grunder. 
Samma harmonie fom vi hittils erfarit bibc- 
IioUerfig ånnu då man jemforer de obfervationer 
fom på åtlkiliiga ftåUen af Jorden blifvit gorda of- 
ver ftjernors betäckningar af Månen, h vars medel- 
afflånds finita forhollande til Jordens radie för- 
orfakar at den obferverad ifrån olika flålleu 
på 
