2o8 i<?o^. ^ul Aug. Sept^ 
Bvad fått ett foder kan åga lif och rårelfé 
ytan de til lifvet få nödvändiga vårktygen, 
Hjårna> Ryggmärg och nerver? b). • 
Utan at med de åldre Audorer hårleda 
mifsfoflers upkomil frän de flera lika lojeliga 
fom vidunderliga orfaker, — hvilkas påfinna- 
re och forfvarare oftaft i briil af natureiis kän- 
nedom eller håg och förmåga at forfka, an- 
tagit en mork religions vidlkepeliga lärares 
magtfpråk, hvilka ofta tvungit förnuftet at ti- 
ga for vantron, fom varit deras uphof och 
fkydd, och hvilkas anieende torde hånda ej 
fållan aflkråckt den naturkunnige forfkaren 
från line refultaters meddelande åt efterverl- 
den — torde dock, enligt endera af de nu 
antagne aflelfe Theorierna, Evolutio och Epi- 
geneiis, briflande eller ofverflodande materia, 
eller defs odugeliga beftalFenhet, fä väl fab- 
coitu, fom under foflrets tilvåxt i moderlif- 
vet, fälom fannolik kunna nämnas. Mecha- 
nifKt eller chemifkt fel tycktes ej hår kunnat 
värka en fjdan ofullkomlighet. 
Fa- 
h) Vid det af Art. Obffetr. Adjunaen Doftor 
Odhelius, i Kongl. Vetenlk. Acad. nya Handl. 
Tom. VI quart. 3 pag. 175, anförde mifsfo- 
fier, fammanfat af 2:ne, fom faknat alla vi- 
fcera nobiliora, hvilket ej med iåkerliet ågt 
r(5reire och lif i moderlifvet. har denna fråga 
t'j bl.'fv;t förgäten; ehuru dea mig vetterligeii 
<ej K/daa bIKvit utredd. 
