ii62 iSo^, OSf. Noo. Dec. 
jåmte ofta ofverft likfom urnjupne. I kanten 
åro dc helt trubbigt fågade utan tecken till 
de fmå denticuli fom hos den befkrifne fin- 
nas. Glattheten år åfven florre och fårgen 
mera lifligt gron , famt blekare på undre fidan. 
Eladjlj elkarne merendels långre ån bladet. 
Elomjijelken alldeles råt och icke något 
vriden, ej heller den delen (racemus) dår 
blommorne fitta. 
Blomfodret hvitacktigt, ej grönt, och defs 
flikar vidoppne, ej tillbakabojde. 
Kronbladen alldeles vidoppne, nåflan me- 
ra aflånge, fnoh vita, • utan minda rodnad, 
famt det nederfta vid noga päfeende litet florre. 
Hannjlrångarne långre, uppfligande mot dc 
ofre kronbladen ä omfe fidor om fruktämnet. 
Knapp arne aRångc , affmalnande, men trub- 
bigc i ofre (den nedvånde) åndan, utan fpets, 
och porernc (^upät vettande) pipige, med 
mycket fina öppningar , icke vidoppne. 
Stiftet ibland tre gånger långre ån kron- 
bladen mycket nedbojdt och åter uppåt krökt 
med andan fom år rodacktig, knappt tjocka- 
re under märket, fom icke fy nes fårdeles ut- 
vidgat men har 5 rått utfiående knölar. 
Irohiifet något ftorre och blekgrön t. 
Fröna fmalare, hvita och genomfkinlige. 
Med P, minor mårkes ockfå någon lik- 
het i viffe delar; fäfom i anfeende till bla- 
dens figur, ftåndarnes mera ordentliga fiåll- 
ning innom en blott till hålften öppnad blom- 
ma 
