Jan . Febr. Mart. 41 
lunda, och ofta är flera fvårigheter under» 
kafiadt. 
At Silfver löfes af Svafvel är af Chemi- 
en bekant, och at det ofta utgör des enda 
upJösnings ämne hnner man exempel af Glas» 
erzer} hvarföre den Theorien, at Silfver of- 
taf fnnes mineraliferaclt, fvårligen lärer kun¬ 
na beilridas. — Men däraf följer likväl icke 
at fådane Malmer ej kunna med Qvickfilfver 
förenas. Man känner, at då Metaller af nå¬ 
got menfru um uplöfas, kunna de af någon 
annan Metall, fom famma menflruum far kä¬ 
re attraherar, därutur fällas i metalli/k form. 
Så torde ock härmed förhålla fig, då Herr 
von Born lärt, at för malmers amaJgamation, 
måfte de förf ro fas med tilräcklig tilbland- 
ning af Kokfalt. Kokfalt befår af fin egen 
fyra i förening med Alcali-Minerale, och i 
Malmer innehålles gerna altid Svafvel jämte 
Metallen. Vid Roftningen fynes derföre, fom 
Ikulle Svafvel-fyran, fedan det bränbara blif- 
vit fördrifvet, angripa Al ca ii uti Kokfaltet, 
hvilket den heldre förenar fig med, än Kok- 
falts-fyran med famma AIcali, och at fåledes 
Kok falts-fyran (kulle blifva fri, för at enligt 
fin ftarkare attraftfon til Metalli (ka Kalker, an¬ 
gripa dem5 och hvaraf vidare ikulle följa, at 
då Silfret varit minerafiferadt och det genom 
eldens åtgerd vore befriadt ifrån Svafvel, fitt 
mineralifations ämne, det då af Salt-fyran, åt* 
minfone til någon del, uplöfes, famt åter där¬ 
utur fälles af det Järn eller Koppar, fom vid 
fjelfva amalgamation tilfättes. 
G y Där^ 
