V 
lig Apr. Maj. Jun. 
åligger mig at bevifa, at, när man medger 
tvänne enkla brytnings-förhållanden ur tvän- 
ne medel i det mellanliggande tredje5 fkal 
äfven deraf kunna, genom blotta Theorien om 
drag-kraften, med Geometriik vifshet härledas 
brytnings-förhåliandet imellan bägge de förft- 
nämnde, då de omedelbarligen gränfa til hvar- 
annan, och at detta förhållandet fullkomligen 
öfverensftämmer med förföken. 
§• 4 - 
Så vida jag behöfver, fåfom et Lemma, 
enkla Strålbrytningens förklarande af en en¬ 
da drag-kraft; vill jag, för at fpara Läfarens 
möda at upföka något dylikt hos redan nämn¬ 
de Au&orer , här anföra et bevis därpå. Jag 
har med flit iklädt det den fkapnad, at det 
fkal tydligen vifa den flägtfkap, fom ar imel¬ 
lan Maclau. ins och Eulers methoder, hvil- 
ka jag altid tyckt böra fammanfmältas til en; 
få vida den fednares calcul kan anfes fåfom 
en blott Algebraifk afbild af den förres Geo- 
metrilka Figur, och tvärtem» 
Lät nu ( Tab. V. Fig. r.) paralella linierna AB, 
CD med fin mellanrymd utvifa Spatium attra - 
Bioiris vid den brytande ytan; få at en Ljus-ftråle 
HK , fä fnart han hinner til AB, börjar dragas af 
en kraft vinkelrätt emot CD, hvareft famma 
kraft uphörer, få at ftrålen fedan i dire&ion 
TX far framgent fort i det nya Medium . Man 
vil då veta, huru häftigheten TX och vin¬ 
keln 
