130 
Apr. Maj. Jun. 
U 11 
de kan aldrig blifva lika ftort med —, hvil- 
ö m v 
ket det, enligt Newtons förfök , borde blif¬ 
va, för at, hänfördt til I, gifva pn : ?nv* 
Hvar uti ligger då felet? Är Theorien om 
drap-kraften falfk, eller vår fifta räkning fel* 
acktig? Det förra är icke at förmoda 5 och 
det fenare tyckes icke heller kunna äga rum * 
få vida vi från et ojäfacktigt värde på D, 
gått här aldeles fam ma väg tiibaka til -jp 
fom i näftföregående §§. 
Härvid är nu at anmärka, at alla värdert 
af 2 f ydx ( §. 8 - ) af 2 I ydx — 2 J ydrt 
( §. 9. ) och af 2 Jydx -— 2 j ydx ( §. 10. ) 
blifvit fundna under den förutfättning, at an- 
falls-haftigheten i r 1. Detta hafve vi gjordt, 
för at få flatel. ut famma numror, fom New- 
ton i fin Tabell. Imedlertid är klart, at ha- 
fligheten in V(icao kan icke vara den famma, 
fom häftigheten i Luften. Hvilken man vill, 
får man väl fätta 15 men fedan bör den 
andra uträknas. Det är naturligt, at ftrålen 
vid ingången i Luften, påfkyndas af hennes 
dragkraft: fkedde det icke, få hade Luften 
ingen dragkraft \ det är, man toge tiibaka he¬ 
la fm fuppofition. Men få vida Luftens för¬ 
måga at bryta ftrålen, och följaktel. at accele¬ 
rera den, är få ganfka obetydliga kan man, 
utan märkeligt fel, antaga häftigheten (h ) få 
väl in yacuo fom i Luft = 1. Men i de an¬ 
dra ftarkare Medlen, fafom Vatn eller Glas, 
går 
