1796 Jan. Vehf. Mar t. 11 
den hårutinnan grundade Theorien, fåfom med 
den förra aldeles ofverensftåmmande , bevifes 
vara, i denna omftåndighet, fann och ofelbar. 
5. 5. . . 
Nu återflår at finna Proportionen miellan 
Låggens och Armarnes långd. 
Ju långre Armen år, defs mer refifterar 
Flyet emot grunden, emedan det horizontela 
motftåndet år i proportion af djupleken, och 
ju långre Läggen år emot Armarnes långd, 
defto låttare blir at bånda eller väga Armen 
och Flyet utur bottnen, dä Ankaret Ikal lyftas; 
det år derfore angeläget, at Ankaret undfår båda 
defla egenlkaper i fä hog grad, fom mojeligt. 
Frågan år fäledes, hvad proportion af Långd, 
fom CD (Fig. 7) fkal hafva emot DB, at 
Ankaret må gora det ftorfla motftänd i hori- 
zontal diredion, fom mojeligt, och derjåmte be^ 
hofva minfta kraft at bandas loft utur bottnen, 
det vil fåga : at D C fkal vara det ftorfta fom 
mojeligt och kraften i K, fom agerar vinkel- 
rått piot DB, frän B til K, vara det minfta, 
då fkal formon vara direde fom DC och re- 
eiprod fom kraften i B ; men det år intet mo- 
jeligt at theoretice finna proportionen imellan 
Armens och Låggens långd, emedan dä bottnen 
beftär af mycket feg blälera, bor Låggen ha 
florre långd emot Armen, ån dä bottnen år 
lofarc: i förra håndelfen behofver Armen ej vara 
mycket lång, for at fvara emot den horizontela 
dra« 
