66 1796 Apr. Maj. Jim, 
ning, men hålft cch i anlening af hvad redan 
anfordt år (§. i), har jag velat fatta Ror- 
kamringarna pä grånfen imellan cvindade och 
vindade fkalkråk dår Vermiologiens nylåringar 
låttare mätte fä rått pä dem ån ibland Snäc- 
korna, emedan Rörkamringarna minft hafva nå- 
gon vindning, knapt någon toppvindning (^fpira), 
och aidraminft någon pelare (columella) , fom 
egenteli'gen år de ordenteligen vindade Skal- 
kråks hufvudfakliga kännemärke. Til åf- 
ventyrs blifva då Rorkamringarnas Slågt-kånne- 
tccken låmpeligcn: Tejta libera, tubuliforjuis, afte- 
nuata, genirnlata, fcepius reSia, qidbiisdam pofike 
invohito-fpiralis; inius diaphragmatibur tabulatis 
quafi contignata, fiphone perforatir. På Svenfka 
kan det lågas: Skalet oanvuxit, rårformigt, ut- 
före affmalnadt, med ledjkitnader fcrfedt y mer andels 
rakt, på någre bnkefter fjdderllkt inkrökt; iuudn- 
digt med botnar afdelt, lik/om i våningar den ena 
vfuer den andra , genom hvllka en pipa går. Krä- 
ket år ännu fä god t fom aldeles obekant, hvad 
man därom kan. fluta, ftcal nedanfore fågas. 
§•4. 
Rörkamringarna äro alla hafskråk, och 
fiorre delen få fm^å, at de knapt nog äro mår- 
kelige for blotta ögon. I allmänhet at laga 
kan deras boning eller fkal anfes fllfom et 
långflräckt kägelformigt ror, fom beflär af 
mattare eller djupare ledlkilnader (^genicula) 
eller mer och mindre utmärkte fammanfatte 
flvcken 
