i^^gå Oä, Nov, Dec. 229 
formorkelfer, planeternes oppofitio er och 
conjunétioner , med mera. Utan at vid detta 
tilfålle ingå i någon beråttelfe om de upråck- 
ter , fom i deffe tider åro gjorde o.n India- 
nernes Aftronomie, och at de niånga fecler 
förut kånde Solens och Månens rore (er tilli- 
ka med de phoenomener fom deraf b irde up- 
komma, vil man nåmna at Ptolemeus, få 
mycket fom til vår kunO^iap har kommit^ 
var den forlle Aflronom , fom gjorde forfok 
at genom uträknade aflronomifka ta Hor forc- 
ftålla Solens, Månens och de ofrige planeter- 
nes rorelfer pä fådant fått, at deras ftållen 
efter gifne tiders forlopp Hculle på himeln igen- 
finnas. Honom bor ockfä tilegnas det påfun- 
det, at forft foka defle himelfke kroppars me- 
delrorelfer, och at genom obfervationers jemn- 
forande utröna Ikilnaden imellan de famma 
och de råtta rorelferne , for at genom dem cor- 
rigera de flållen på himeln der planeterne. 
Solen och Månen altid i deras antal inberåk- 
nade, fkulie efter gifna tider genom medel- 
rorelferne finnas. At kunna ihopfåtta fådane 
tallor borde likväl någon vifs principe heller 
hypothes antagas, hvilken Ptolemeeus endaft 
fokte uti tilegnandet af circulåre rorelfer ät 
deffe himmein<e kroppar, och genom anta- 
gandet af andra cirklar af honom kallade 
epicyder, uti hvilkas periferier defle kroppar 
flaiUe foras, under det at deffe epicyders me- 
delpunder fördes uti mer eller mindre ex-- 
P 4 cen- 
