J75?<5 0£i. Nov. Dec. 233 
inan. Inan de lagar, efter hvilka kropparne, 
foin utgöra värt plan etfy (lem , foras uti fina 
orbiter, och fjeifva orbiternes art kunde ut- 
rönas, hvilka voro Keplers föremål, var nå- 
digt at antaga viffa hypothefer, men tillika 
underkafta hvarje fädan hypothes en noga 
examen, huruvida den var med obfervatio- 
nerne, hvilka Kepler kallade de pålitligare 
anforarne i alla fådane underfokningar Cfidif^ 
fimi diLces), fullkomligt inträffande. Utan at 
ingå i någon beråttelfe om alla de obfcrva- 
tioner och calculer, fom Kepler gjorde til 
pröfvande af Ptolema3i och Copernici åfven 
Thychos fyfiem, emedan denne Afironom, 
fom icke kunde bifalla Ptolemaei och icke 
ville antaga Copernici fyftem, formerade et 
egit fyflem, vil man i korthet nåmna, at 
Kepler egenteligen fållade fin upmårkfamhet 
vid Copernici fyflem , efter hvilket Jorden 
borde foras omkring Solen, och det uti en 
circulår orbita med en jemnlik rorelfe eller 
med famma haflighet i alla denne cirkels 
punder på det fått, at Solen fkulle vara ftålld 
uti en pund inom denne ciikel men utom 
famma cirkels medelpund. Derigenom trod« 
de Copernicus at han hade tilråckligen for^ 
klarat det phcenomen, at Solen fyntes dröja 
åtlkilliga dagar långre imellan vår - och höll* 
dagjemningen , ån imellan denne fenare och 
den förra. Men då Kepler jemnforde den 
excentricitet, fom i denne hypothes borde 
up- 
