234 i^P^ Dec. 
upkomma enligt calcul, med den fom Solens 
fynliga diametrer i des florrta och minda af- 
fländ ifrån Jorden upgofvo, fann han den 
fom enligt Copernici hypothes upkom vara 
dubbelt florre ån den verkliga, och at derfo- 
re någondera af Copernici antagne hypothe- 
fer icke var med naturen ofverens fiåmman- 
de, nämligen at antingen Jordens rorelie om- 
kring medelpunden af den cirkel, hvilken hon 
hölls före at befkrifva, icke var jemnlik, el- 
ler ock at des orbita icke kunde vara circu- 
lår. Den forfta corredion uppå Copernici 
fyflem blef dåden, at Solen ikulie vara dub- 
belt närmare til cirkelns medelpund, i an- 
feende hvartil Kepler tog en annan pund pä 
andra fidan af apfidernes linie til lika afflånd 
ifrån denne medelpund, fom Solen var på 
ena fidan om den famma, omkring hvilken 
pund Kepler fåledes antog at Jorden fkulle 
efter fådan lag foras i denne excentnflce cir- 
kel, at hon omkring den antagne nya pun- 
den befkref vinklar proportionele emot tider- 
ne, på hvilka famma vinklar befkrefvos. 
At utröna, huruvida denne principe inträffa- 
de med Jordens verkliga rorelfe, borde Jor- 
dens enligt den famm.a genom calcul upkom- 
mande ftållen infalla med de obferverade for 
famma tider, men hvilka Kepler fann ånnu 
mycket Ikiljagtiga ifrån de förra. Vid denne 
tiden började han åfven at efter famma hy- 
pothefer underfoka planeten Martis rorelfer, 
och 
