J7^ö Oä. Nov, Dec. 245 
och diflancerne ifrån Solen, föll han llutligen 
på den tanken at jemnföra deffa eleinenters 
åtlkilliga digniteter, då han åndtligen nptåck- 
te åfven denna famofa lagen uti pkneternes 
rorelfer. Detta har han utfordt i lin bok 
kallad Harmonice Mundi. Man har å'ven ve- 
lat anföra detta Keplers påfund, til hvilket 
han vägleddes endail af obfervationer och 
calcul, i anfeende til defs fammanhang med 
pianetfyflemets phyfifka fammanfåttni ng, hvil- 
ket i det följande af deffa hillorifka afhand- 
lingar nårmare Ikal anmärkas. 
Man har velat anföra foregående korta 
belkrifning om Aftronomiens fornåmfta til- 
våxter ifrån defs urfprung til Keplers tid^ 
hvarf, då denna vetenllcap undergick til fm 
forkofran en få mårklig förändring, emedan 
deffa Keplers beikrifna uptåckter, utan at han 
fjelf kånde de fiora följder til famma veten- 
ikaps fullkomnande fom deraf kunde hånkdas, 
lade grundval til den byggnad, uppå hvilken 
den phyfilka Aflronomien i delTe tider högre 
och högre fiigit. 
Den aflronomifka vetenfkapen kan anfes 
at hafva tvånne källor, hvarifrån den kom- 
mit til fin fulikomlighet. Den ena iågger til 
grand få godt fom en oändlighet af obferva- 
tioner med h varannan ifrån den forlla aflro- 
nomiens epok intil denne tid jcmnforda , der- 
uppå byggde calculer, ocii, dcraf hånledde 
nya och nya llutfatfer, h varigenom man 
(I 4 ^^^^^ 
