j'j^6 0£i. Nov. Dec. 247 
§.6. 
Någon fråga har blifvit framftåld, om 
och huruvida det fore Newton, åfven i forn- 
tiden varit kåndt, at de himelilce kropparnp 
hade en tyngd eller dragningskraft til hvar- 
annan. Sårdeles har David Gregori uti fin 
Aftronomia Phyfica och Geometrica fokt be-^ 
vifa, at de gamle phiiofopherne hade kun^ 
Ikap om denna de himelfke kropparnes drag-, 
iiingskraft. Til beflyrkande håraf citerar han 
det fom Diogenes Laertius anför om Anaxa* 
göras, hvilken fats åfven Plato hade, nämli- 
gen at de anfägo Solen och fljernornc fåfom 
gullklimpar eller fåfom glödande flenar, livar- 
af Gregori vil hånleda den Hutfats, at eme- 
dan deffe kroppars, fåfom guld och flenar, 
tyngder åro mycket mårkliga, delTe gamle 
philofopher derigenom upgofvo fin kånnedom 
deraf at de himein<:e kropparne voro tunga. 
Men dä man vil utröna råtta meningen af 
deffa deras uttryck, kan ingen annan följd 
deraf hånledas, emedan af Solens vårmand« 
och lyfande Rjrmåga år lått at fluta til defs 
upeldade materie, ån den at de med de fam- 
ma velat uttrycka fina fannolika gifsningar 
om den materies art, fom fkulle vara lämp- 
lig at under längre tidhvarf foda och under- 
hålla eld, hvartii de hoUo fä compaéle krop- 
par fom guldklimpar och flenar i fynnerhet 
tjenliga, hvaraf de fäledes tillade ockfä fljer- 
norne, hvilka de hollo forc at vara af lam- 
5 
