254 ^79^ 
tyngdslagarne och ätfkilliga deras verkningar 
i naturen uppå et ånnu mera tydligt fått, 
hvilket defs utlåtande kan få mycket mera 
förtjena at anföras, fom efterkommande tiders 
uptåckter hafva bcftyrkt denne verkligen for 
fin tid ftore mans gifsningar. Defs ord åro 
följande. Den råtta läran om tyngden Jioder fig 
på följande grundfatfer, All ?nateriel varelfe, ftl 
vida den år materiel, är af naturen danad at 
tivila eller flå filla på alla fådane fållen, der hon 
fåttes utom en annan materiel varelfes kraftsfphcer. 
Tyngd år en materiens egenfkap , fom utofvas 
imellan kroppar til deras förening eller famman- 
fogning, på hvilket fått den år fåfom en magne- 
tijk förmåga, fådan, at jorden drager til fg en 
flen mijcket mera, ån fen drager jorden. Tunga 
kroppar, om vi Jliulle anfe jorden at vara flålld 
uti verlds medelpuncten, dragas icke til dm famma 
fåfom verldsmedelpundf; , utan fåfom til 7nedeU 
pundien af en rund kropp af famma art, nämligen 
jordens medelpunEl, Dcrföre på hvilket ftålle i 
verldsrijmden der jorden fom hålfi år, eller dit 
hon af den hanne rörande kraften föres , Jkolor an- 
dra tunga kroppar altid dragas til hanne. Om 
jorden icke Jkidle vara rund, Jlmlle icke heller 
tunga kroppar uti räta linier på alla fållen föras 
til den punden fom år mitt uti jorden, utan til 
fårjkilta fållen åt fårjkilta fdor. Litet efter det 
fom år anförd t hafver han följande. Om Må- 
nen och jorden icke Jhdle quarhåilns af någon 
kfuande eller med m fådan lika verkande kraft, 
fwar- 
