fjgö OB. Nov. De c: 255 
hvardetä iiii fin omloppshane ^ få Jkiille jorden 
npjliga emot Månen genom en femtio fjerde del af 
hela dijiancen^ och Månen falla emot jorden ge^ 
nom ungefär femtio tre delar af hela denna di- 
Jlance, der de fåledes JkuUe förenas med hvaran-^ 
nan; likväl i det fall at hv ar der as materie vore af 
en lika denfitet. Om jorden Jkulk uphora dt ge^ 
nom fin dragningskraft behålla hos fig fna vattna 
få borde alla hafs vattn uplijftas och flcda in up" 
på Månen. Sphceren utaf den dragningskraft fom 
år i Månen fracker fig alt in til jorden ^ och 
drager vattnen under zona torrida i emedan den 
verkar på de ftållen of v er hvilka Månm är viftan^ 
de. Til detta lågger han vidare ; Men eme- 
dan vattnen icke få häftigt kunna följa efter , fom 
Månen pafferar ofver fallen uti zona torrida^ 
Jltal ockfå oceans flod i denna zona Jlie åt väflef 
få vida den ftoter emot conträre fr änder, Scc, och 
flatli^eii; JJet följer nämligen^ om Månens drä^ 
gande kraft fracker fig in til jorden, at ^ordenf 
dragningskraft Jlial fräckas fuijcket m^ra til Må-^ 
nen och långt högre, och derfåre Jkal icke något 
af det fom på hvarjehanda fått kan befå af jor^ 
difk materie, eller fom der med har gemenjkap, och 
dr til fora difancer ifrån jorden ^ kunna nägon^ 
fm undfalla denna farka fammanfättningen af 
jordens dragande kraft. Ehuru Kepler icke 
kånde några grunder efter hvilka han kunde 
anfiålla närmare underfokning om tyngdens 
verkningar, fä at han ikulle kunna utforilva 
dcraf deras mcnfurer och förhållanden til iina 
R or* 
