ten igoi, Apr. MajL £fun. 
ren njöt hon med fin unge enahanda bete med 
Fåren å Trådes-åkern , utan at ringade tecken 
hos henne forfpordes til hug for någon affon- 
dring ifrån dem, eller at flöja ofver hogderna 
i fådesåkern. Såfom förra vintern, blef hon 
åfven den följande hållen med Fåren i Får- 
hufet och framfödde om våren 1796 på fin 
vanliga tid, men emot fin förut folgde ord- 
ning en Bock-killing, hvilken likvål var få 
klen och fvag, at den ej ofverlefde andra 
dygnet; for ofrigit af famma hvita fårg med 
hennes förra Bock-killingar. At åfven under- 
foka belkaffenheten af hennes mjölk, fom den- 
na fommar af ingen unge utfogs, ville jag lå- 
ta mjölka henne; men oaktadt jag hårtil an- 
vände de befkedligafle och forfarnafte dejor, 
få kunde hon ej bringas til minda mllhet eller 
faktmodighet under denna förrättning, utan vi- 
fade fig i hogfta måtta obåndig och vill , lamt 
begynte derpå fky och fatta farhåga formen- 
nifkor. Jag blef fåledes tvungen efter några 
forfok, at låta anftå med hennes mjölkning. 
Utaf det lilla forråd jag likvål fick af mjölk, 
kunde jag ej annat damma ån at den i det 
nårmafte liknade den mjölk vi håmta af våra 
vanliga Getter. Torde hånda om Rådjuren 
ifrån ungdomen fkulle vånjas at lemna denna 
afkaftning, at den kunde ej allenaft til lika 
myckenhet af dem vinnas; utan ock til fam- 
rna nytta och bruk anvåndas, fom af dehem- 
tamda Getterna. Denne fommar tiltog hon i 
fyU 
