iio i Sot, Apr. Maj i. gfun. 
jag forefattc mig at följa med all möjlig up- 
mårkfamhet : ty afveln med finfka Tackan van- 
flågtades allaredan i den mån, at den ej kun- 
de fkiljas ifrån fåren. 
Såfom jag redan uti förra beråttelfen an- 
märkte, framfödde den åldre af Rågetens Getter 
i flutet af Maji månad 1793 en Bock-kiiling, 
efter parning med Rågetens 1791 fådde Bock. 
Denne gamla Bock blef om fommaren 1793 
flagtad, och hon fick fig til vintern make af 
Rågetens denna vår fådde Bock-killing; den 
28 Maji 1794 framkom denna Get med en 
kil Ung, lika fom modren af fit eget kon. Des- 
fa killiagar egde ej den inbördes likhet, fom 
deras förra året frambragte Bock-ki] lingar. Rå- 
getens liknade aldeles hennes förra Get-killin- 
gar; men dennes var endaft ifrån nacken och 
éfre delen af kroppen eller ryggen brun, då 
hufvud, fötter, buk och fvans, voro ljufa el- 
ler inart fagdt fnohvita. Rågeten qvarblef 
hos Fåren; men den ofriga hjorden underhölls 
éfver vintern hos håftarne i ftallet, och beftod 
af 2:ne år 1793 af Rågeten och hennes åldre 
Get födde Bockar, famt 3 Getter, nemligen 
Rågetens åldre Get och de 2:ne detta år fram- 
bragta Get-killingarna. Endaft den åldfta Ge- 
ten af desfa blef detta år drågtig, och fram- 
kom (den 1 Junii 1795) åfven fom förra å- 
ret med en Get, och afbrot fåledts den ord- 
ning hennes Moder til famma tid utan minfta 
mbbaing fölgt med könens omväxling af fin 
af- 
