js5 i8oi } Jpr. BJaji. ^nn, 
% 4- 
I anfeende till djurets lilla mage, var hungren 
fnart ftillad ; men fom matfmåltningen altid gick 
yjd for fig, förnyades ockfå måltiderne flera 
gånger om dagen. Två a 3 fmå lefvande fifkar, 
hvardera hogft af 2 tums långd, var då defs 
iåckrafte fpis, dock forfmåddes ej eller annan 
foda af kokte eller råa kétt-och fifkbitar. — 
Lefvande fifkar påhålfades altid med en ftot, 
hvars kraftiga verkan altid var proportionerad 
etter det tilåmnade offrets ftorlek; och fållan 
var han mifstagen i fitt omdöme; ty en ftot 
var merendels nog att ofvermågtiga de ftorre 
och flarkares motflånd, ■ — och når hungren 
någon gång gjorde födan mycket begärlig, med- 
deltes åfven en fvag flöt till fingren och armen 
på den fom födde honom. 
Om dagen var fifken fållan ftilla, men tog 
ock fin hvilotid bittida i akt; hållande fig aU 
tid nårmait till ytan af vattnet, formodeligen 
att utan befv^r kunna uplyfta hufvudet vid 
refpiratipn. 
Uti vattnet hade Fifken en mörk gråblå 
fårg, utom bukens och hufvudets undre delar, 
hvarefl fårgen var hvitgrå med ojåmt kring- 
flrodde mörkare flackar; men når han for 
några minuter fkildes från fitt element under 
Ele&rifka förfök, förändrades kroppens fårg 
något till violette, med fvarta flåckar af olika 
florlek och utan ordning kringftrodde, 
