242 i8oi, sful Ang. Sept< 
Når ungarne i fin naturliga frihet åro ut* 
kläckte, åro de ock flrax färdige at gå ut och 
fkaffa fig uppehälle. Deras forfta föda befiår 
fåfom Herr Adlerberg anmärkt , egenteligen 
af myrågg och infedier, hvarfore man ock al- 
tid finner myrflackar i granfkapet af Tjåder- 
boet. Denna deras forfta foda njuta ungarne 
vid pafs 14 dagar, fedan börja de fmåningom 
åta allehanda fron och bår; efter 3 veckor 
låra de fig at flyga, hvilken fnabba tilvåxt 
for dem år hogft nödig, emedan de bo på 
marken, och hafva i Mården och Hermelinen 
oforfoniiga fiender. Så långe ungarne åro fmå, 
behålla de modrens fårg; men efter några vec- 
kor kunna redan han -ungarne urfkiljas, och 
i September månad hafva de fin i vårta fårg. 
Såfom bevis på Tjäder -ungarnes ömtålig- 
het for kold och ovåder, kan anmärkas, at då 
de redan åro inemot fullvåxte , trångas de lik- 
väl om rummet på fidorna, at få fina hufvud 
fkylda under modren. 
Af denna fogel upkommer en oåkta affoda 
då en Orrhane parar fig med en Tjåderhona. 
Honorna af denna blandning kunna ej åtflul- 
jas, emedan de åro Tjåderhonorna fullkomli- 
gcn lika; Hannen däremot, fom kallas Rackcl- 
hane, har väl farnma fårg fom en Tjäder- 
hane; men han fkiljes därigenom at ytterfla 
ftjertpennorna (re&rices) gjora cn vändning 
åt fidorna, fåfom på Orren. Defsutom år 
Rackelhanen fmåfpråcklig under fijerten; men 
Tjå- 
