s5o xgoi, £?u). Ang. Sept. 
riåftan utan undantag, medföra mer och min* 
dre uppflod. Utom de redan nåmnde rorelier 
formårkes efomoftaft , hålft under fommar- 
och hoftmånadernes framlopp, vid hafsbandet 
och på de florre Öfterfjons fjärdar fore deffc 
vindar, en annan befynnerlig rårelfe, allmänt 
i fkårgården bekant under namn af Hafvets 
Dyning. Den beftår dåruti at vatten-ytan håf- 
ver fig i höga lugnfpeglande fvallvågor med 
hemfkt gny och dån> dels i luften, dels af 
vågens brytning mot klippor och bränningar: 
och år i gemen en nogfamt kånd hafvets ro- 
relfe efter ftarkare ftormar, genom hvilka det 
uprorda vattnet långe under luftens erhållna 
lugn behåller (in undfångna fvallnings - drift. 
Dyningen upkommer hålft fommartiden , under 
fullare eller jämnare blåft, och det få, at vin- 
den rorer fig på någon vifs gifven rymd i 
hafvet; men får i fin kofa motftånd af en tä- 
tare och tyngre luftpelare, hvilken han icke 
förmår ofvervinna, utan måfte fåledes i fin häftig- 
het aftaga och forminfkas, då vågen dåremot, 
fåfom en tyngre i rorelfe forfatt kropp * myc- 
ket långre framdrifver ån vinden. I detta af- 
feende kan hafvets dyning föregå flere flags 
vindar, då de åro mågtige at ofvervinna fit 
nåmnda motftånd, åfven fom det ofta infal- 
lande phoenomen dåraf tydeligen kan utredas, 
at hafvets dyning och vinden hafva emot hvar- 
annan ftridiga dire&ioner. Men defte rorelfer 
åro ingalunda få talrike af andre vindar, åt- 
min* 
