2$oz, $uL Åug. Sept. 
253 
Luftkretfen framft åller , i likhet med haf- 
vet, flere åftanvindarnes forebådare. Häftiga 
och ofiadiga våderfprång och vindkall vårka 
i anfeende til dem, ikårbondens hela upmårk- 
famhet och väntan, hålft då defta lopa mot- 
fols. Stridiga direclioner begynna då fnart vifa 
fig i molnens rorelfe: och hvaråft deffe motas, 
yppas ganfka ofta, jemvål under dagens lopp, 
hvarjehanda ljus- och luftfken, fom fannolikt 
hafva fin orfak i de mångfalldige flags dunft- 
partiklar, dem molnen hyfa inom fig, afhvilke 
flere vid väderlekens förändring, genom luftens 
tiltagande kyla, troligen fammanlopa, och ge- 
nom hvilka fölens ljus under hvarjehanda 
upkommande figurer brytes och refie&eras 0 
Andre upblånkningar torde vara eleclirifke. 
Nattetidens klarare luftkrets uplyfes däremot 
af tått fallande ftjernfkott, fom jag åfven för- 
mårkt hafva nederbörd med funnan vindar i 
fållfkap efter fig. Åndteligen, at icke något 
kännetecken fkall faknas, mårkes åfven under 
tiden fent inpå höftens fkifte ålkans mer eller 
mindre rorelfe, fom ganlka ofvikligt gifver 
vid handen, at oftanåmde vindar med vanligt 
dem åtföljande ovåder åro i det nårmafte fär- 
dige at utbryta. 
Då flere af defTe phenomener ej otydligen 
forråda: och då andre rent af tilkånna gifva, 
a t deras grund-orfak ligger förborgad i jordens 
ele&rifka åmne och defs rorelfe, få kan med 
någorlunda trygghet Öfterfjons Mareld til dels 
R 2 be~ 
