BIDKAG TILL KÄNNEDOMEN AF GRÖNLANDS LAMINARIEER OCH FUCACEER. 5 
göra sig en föreställning. Nereocystis LiitJceana har en 270 fot lång stjelk, upptill 
utsvälcl till en blåsa, som bär en tofs af ända till 27 fot långa blad. I de antarctiska 
hafven torde i någon mån analoga förhållanden företinnas: Durvillaäa och Lessonierne 
vid Cap Horn, Eklonia vid Afrikas sydkust, Macrocystis-arterne o. s. v. äro väl kända 
exempel på de storvexta algforraer som här förekomma*.) 
Man torde måhända mindre undra öfver att en rik och storvext algvegetation 
förekommer vid kusterne af Spetsbergen, enär en betydlig gren af Golfströmmens vatten 
antages följa Spetsbergens kuster och i betydlig mån der höja hafvets temperatur och 
salthalt Men vid Grönland torde förhållandet vara annorlunda. Kalla strömmar 
uppgifvas följa så väl Grönlands vestkust uppåt som den motsatta Amerikanska kusten 
nedåt. Under en god del af året synes hafvet vara tillfruset längs kusterne, och äfven 
under sommarmånaderne synes drifis städse förekomma i det öppna hafvet***.) Om 
under sådant förhållande ändock en storartad algvegetation der förekommer, så synes 
man deraf vara berättigad till den slutsats att ett iskallt eller nära iskallt haf ingalunda 
motverkar en storartad utveckling af Alger, der de nödiga villkoren derför annars 
företinnas. 
I bjert motsats till hvad som förekommer vid Spetsbergen och Grönland uppger 
dock RuPRECHT att hela Beerings-hafvets kuststräcka, norr om Aleuterne, är nära utan 
all tång-vegetation — en uppgift som är förvånande äfven derföre att både vid de 
Aleutiska öarne och framför allt vid de söder derom belägna Amerikas kuster Alg- 
vegetationen är rik och serdeles storartadt utvecklad. Ruprecht anför såsom stöd för 
detta factuni uppgifter och samlingar af flera resande, hvilka fäst speciel uppmärksamhet 
vid Algerne (Mertens, Chamisso o. s. v.) Vidare uppgifver Ruprecht att från hela 
Siberiska Ishafvet, öster ut från Kariska sjön ända till Beeringssundet, skulle icke en 
enda tångart vara känd. Några resandes uppgifter om Tång, som de funnit uppkastad 
på stranden, synes för honom icke vara bevisande emot den antagna fattigdomen i 
detta haf, enär han antager att denna tång kunnat vara ditförd från andra haf. Han 
tillägger: Det är lätt möjligt att så väl temperatur som salthalt vid den siberiska 
Ishafskusten icke erbjuder det erforderliga minimum för lifvets uppehållande åt de 
*) Man kunde vara frestad att tro att denna hafsvegetations storvextLet och rikedom vid de kallare hafvens 
stränder å ena sidan, likasom rikedomen i öppna hafvet på Diatomaceer fjfr. Hooker Grypt. antarct. j)- 197) 
vore i någon mån orsak till den rikedom pä animaliskt lif, som jemväl förekommer i samma trakter, och 
som i sin ordning torde vara anledning till de expeditioner för bedrifvande af fiske och hvalfångst, som 
årligen sysselsätter tnsental af fartyg. Man har anmärkt, säger Ruprecht, att den nordliga gränsen för 
de stora vextätande sjödjuren finnes der, hvarest stränderne blifva fattiga på Alger. Det synes vara en 
physisk lag, säger Maury (Phys. Geogr. of the Sea p. 396), att fisk från kallare vatten är mera ätlig än 
frän varmare; båda kusterne af norra Amerika, ostkusten af China, likasom Europas och Södra Amerikas 
vestkust sköljas af kalla vatten, och deraf torde man kunna sluta att deras marknader erbjuda de yppersta 
fisk-slag. New-Foundlands och nya Englands fiskerier, om hvilka nationerne stridt i århundraden, äro 
belägna inom det kalla vattnet från Davis sund. Japans och det Östra Chinas, som nästan torde vara 
jemngoda med de förra, finnas jemväl inom området af kallare vatten. 
**) Enligt Mohns kartor {Temperat. de la mer entré rislande 1'Ecosse et la Norvege ), som dock icke nå 
Spetsbergen, torde man kunna antaga att vid Spetsbergens sydvestra kuster hafvets medeltemperatur under 
sommarmånaderne närmar sig 7° Celsius, och under vintermånaderne 3°. 
**") A fartjj," i Cumberland Sound observerades från början af A,ugusti till den 9 Sept. luftens medeltemperatur 
vara .35°, 5 och Hafvets 32°,7 Fahr. (Dickie Linn. Soc. lourn. Vol. IX p. 236.) Jfr. äfven en uppgift af 
Brown ( Träns. Bot. Soc. Edinburgh. Vol. IX p. 249.) 
* 
