X^nder den Svenska expedition, som förra året företogs till Grönland, insamlades 
en del Alger af D-.r Berggren så väl i närheten af Disco-ön (vid Claiishavn, lacobs- 
luivn, Rittenbenk, Godhavn) som några breddgrader sydligare vid Snkkertoppen. Oak- 
tadt antalet af de insamlade arterne icke är serdeles stort, och Grönlands algerne 
redan förut torde anses vara relativt bättre kända — hufvudsakligen genom den yngre 
VahES ganska rika samlingar — så finnas dock bland de nu hemförda några former 
som hafva större intresse för Algologen, på livilka jag så mycket snarare har ansett 
mig böra fästa uppmärksamhet, som de, jemförde med de Spetsbergska, lemna tillfälle 
till komplettering och beriktigande af ett och annat, som jag- om dessa sednare i en 
föregående uppsats anfört. 
Sedan Algerne från de andra arctiska stränderne numera jemväl äro någorlunda 
kände, har jag ansett mig kunna våga förutskicka några antydningar om den arctiska 
hafsvegetationens allmänna charäcter. Det är nemligen icke blott flera eller färi-e olika 
arter, som ger åt hafsvegetationen inom olika zoner en olika prägel: arternes Hertal 
eller fåtal, deras mer eller mindre omvexlande allmänna form och utseende, deras stor- 
vexthet, individernes mängd o. s. v. kan gifva ett njycket olika utseende åt den alg- 
bevuxna stranden af olika haf. 
Likasom inom den nordiska barrträdsregionen dot är fa arter som i oi'äkneliga 
antal sällskapligt samboende individer bilda skogarnes hufvndmassa, synes det äfven 
för den nordiska algfloran vara en allmän charäcter att fa och hvarandra liknande ar- 
ter, men som förefinnas i oräkneliga antal individer, utgöra den vida öfvervägande de- 
len af algvegetationen. Det är i allmänhet Fucusarter i den öfversta hafslinien, och 
Laminarieer nedanför, hvardera med sina parasitiska beklädnader, som trängas ow 
hvarje sten och klippa; och det är endast på localer, som i någon mån afvika fran 
de vanliga — större djup, starkare strömdrag, lugna vikar, instängda hålor o. s. v. — 
som de icke serdeles talrika andra arter förekomma, hvilka dessutom tillhöra den 
nordiska alg-floran. Hvarken genom sin mängd eller sin storlek kunna dock dessa 
sednare sägas ge någon synnerlig onivexling i det allmänna enformiga utseendet. För 
den som jemför den algbevuxna stranden vid våra egna vestra kuster med det sydligare 
Europas, måste denna enformighet i utseende vara serdeles i ögon fallande. Att sluta 
af de algsamlingar, som blifvit hemförda från högnordiska kuster, synes dei- enformig- 
heten i så måtto vara större att de förekommande artei-iies antal i det hela torde 
vara mindre än som redan hos oss är utmärkande. 
Det har vidare, och som det synes med rätta, blifvit angifvet såsom utmärkande 
för vegetationen i kallare haf, att dess arter ofta äro serdeles storvexta. Och icke 
