38 J^^- Febr. Mar t. 
Aå den koktes, fick garnet en vacker grede- 
iine - f^'rg. Det famma hände med L. Poiyrrhi- 
•Z0S5 men med ingen af de andra: likfom det 
.ej heller händt med dem, fom jag haft i 
ljum tilmakning eller varm digeflion. Monne 
icke den dephlogifticerade luften går föjiorad 
genom någon ilags förruttnelfe ? Då flaikan öp- 
^as, går volatile bort 5 och tager aér fixus 
med fig: hvarefter aer purus torde återkom- 
ma^ fom mäft lärer bidraga til färgen. 
2. När 2 gran Mercur. corr. albus blan- 
.das til hvarje quintin af L. Grifeus, fom fät- 
tes med Kalk och Salmiac, blir infufionen röd 
efter vanligheten. Silke får häraf en mörk 
gredelin färg 5 men Ullgarnet blir förft brunt, 
och fedan fvart, på famma gång. Denna 
fvarta färg tål kokning i Tvål, blir däraf 
jnera mörk, och förändras icke hvarken af 
Lutfalter eller de llarkafte Mineral -fyror. 
Den tyckes fåiunda vara ägta. Hvad befyn- 
nerligare än detta Phoenomen? Den röda in- 
fufion ger fvart färg åt Ylle och röd färg åt 
Silke, på en gång, utan föregående betning. 
Mercurius corrofivus har en ftark vis adftrin- 
gens3 men det var icke för denna defs egen- 
ikap, fom den tilblandades: utan för at där- 
utur . draga den dephlogiftike luften. Monne 
jnyckenheten af dephlogiftik luft Carboni- 
ferar färgämnet? Men hvarföre blir då icke 
Siiket äfven fvart? En blandning af Salpe- 
ter och Kalk, fom gifver mycken fådan luft, 
kan icke utvickla något vackert färgämne, ty 
då L. puRulatus fattes med Kalk och Salpe- 
ter 
