ii6 i*^^8y ^pr- Maj. ^un. 
turen fielf år på vågen at dela fig, det år, dår 
fkilnaden imellan hvarje aflåggning eller fofler 
fkall blifva 5. 6.): få lyckas det ock 
raed alla andra. Huru fädana fkårningar på 
beqvåmligafte fått kunna vårkftållas, har Goeze 
upgifvit i liat. Forfclu 3. pag. 43; når man ej 
år granlaga, ikår man rått och flått af med 
cn knif och afvaktar obekymmerfamt de af- 
ikurne Slingors tilkommande ode, 
9. 
Når vi nu ofvervåga det foregående, gor 
Gud icke flundeligen undervårk ! det år vär- 
digt en naturforfkare at vid fädane forfok al- 
tid fä tånka, fom Goeze talar. Jag fokte, 
lager han, icke blott at underhälla nyfikenhet 
och forundring, utan ockfå at gora min er- 
kånfla ftorre for den fiore SJcaparens til- 
bedjansvårda egenfkaper; och dä jag vet, hu- 
ru mycket fädant bidrager til flyrka af värt 
fortroende til det oföränderliga Våfendets 
eviga råd och löften: fä fokte jag ock fäfom 
en Chriften at draga nytta af deffe fynnerliga 
uppenbarelfer. Genom deffe blef jag högeli- 
gen flyrkt i den ftore artikeln rörande de 
dödes upfländelfe och våra kroppars äterilål- 
lande. Hvilken angenäm forebild vifar icke 
redan blott naturen i affeende pä mojeligheten 
af denne flora håndelfe? hvilka underbara 
förändringar vårkar den icke redan vid vifTa 
djurs 
