'j'/p8i> Apv. Maj. ^un. iit 
djurs äterdaning i flod af de dem medfkapade 
lagar? Hvarfore varder det dä for otroligt 
hållit, at den alsmågtige Skaparen Sjelf genom 
fin omedelbara kraft, icke fkulle kunna ockiä 
upvåcka de döda och af deras våfendteliga 
faft åtfkilda delar, af h vilka ingen kan för- 
loras, gifva dem äter deras forriga lif i en 
ny geflalt och fkonhet? — Tviflare! naturen, 
ja hela naturen vederlägger dig redan. Gor 
den redan fä flora och underbara vårk, fom 
fä nåra komma Skapelfens under: huru myc- 
ket florre och herrligare vårk varder icke 
naturens Herre Sjelf görande i det tilkomman- 
de vid den flora de dödas äterherftållelfe (pa- 
lingenefie) och våra forgångeliga kroppars äter- 
upvåckande? Et vårk hvilket, icke en gång 
i den flrångafte bemårkelfe tagit, kan kallas 
eller liknas vid den forfla Skapelfens under I 
§. I o. 
De flåfia Slingor suppehälla fig i fårfka 
Vatn; en eller ann^ art i falta hafvet. Få 
lefva af fmä yrfån eller andre fmä vatnkråk; 
fie flåfle håmta fin foda af den gröna yta fom 
finnes pä Andmatgrås , Slinkgrås (Conferva) 
eller andre vatnvåxter, famt af de med vatn 
utblandade fina jordaktiga och vegetabilifka de- 
lar. Sä ofta de få fri&t Andmatgrås, fer 
man dem flraxt ofyergifva det gamla och fålla 
lig på det nya; det hånder dä, at 2:ne kunna 
flingra 
