i^^pS, ^pr. Maj. ^un. 125 
Inf, Bet, 3* p. 483. t- 78. i^- I7- t. 79. f. i. 
dår denne Slinga heter das IVaJfer-Schldnglein 
mit dem langen zungenåhnlichen FUhlhorn, Baker 
i fina Beytr, zum Gebr. defs Micr. har ockfä om- 
talt och gifvit ritning pä den famma p. 411. 
t* 12. f. 24; likaledes Leder MULLieit i defs 
microfc, Aug. Ergétz* t. 8^. f. F. h., och Sch^f- 
FER fom kallädt den der Storchfchnabel i fin 
afhandl. die ArmpoL t. 3. £ 29. famt Eichorn 
fom kalladt den Taufendfiifs i fina Beytr. p. 79. 
t* 7. £ o* De ofrige fynonymier fom von 
LiNNe anfordt^ tillika med en del anmärk- 
ningar han i anledning deraf gjordt^ hora til 
andre Maikkråk hvilket pä fit ftålle närmare 
ikal fågas. Vi hafva altfå ofta hordt AnåmnäS 
Probofcis eller Snabel, men mä icke taga el-* 
ler anfe den fäfom någon tunga. Det torde 
derfore vara nödigt, at man något tydeligare 
kallar denna Slinga Nais pj^obofcidea fetis late-^ 
ralibus folitariis, capite apice forficato, e cujus me^ 
dio in tubulum fubulatum longe protra^o, emedan 
den defsiitan har fin vårkeliga tunga* 
i 16. 
Snabel-Slingan håller 3 til 4 lineer 1 längd, 
men ej mer ån J iinea 1 bredd ^ både ofvan 
och inunder platt. Til fårgen, fåfom vanligC 
år, hvit och genomlkinlig , vid fidorna något 
grönaktig. Hufvudet baktil något bredare^ 
upfyidt med en rodgui malTa, i åndaln lod- 
I 2 rått 
