1 54 1798, ^py^ Maj. ^un. 
hvaraf broftet åfven blifvit något fncdt och 
underlifvet (abdomen) mycket kortare ån 
vanligt fä at nederfta refbenens bågar flodja 
fig mot robenens kanter. Nedre extremiteter- 
nas Ikapnad år ganfka befynnerlig, ty lårbe- 
nen (oiTa femoris^ med tilhorige mufclar och 
betåckningar fela aldeles, men i ftållet åro 
fkenbcnen (Tibiae) upät tjockare ån vanligt 
och fåftade vid bäckenets ben (ofla innomi- 
nata) på famma ftålle där lårbenen bordt va- 
ra articulerade, men med en nåflan omårke- 
1ig ledgång (fynarthrofis). Lilla benpipan 
(^perone) faknas pä båda benen. På högra 
iidan år benet framåt och inåt nåflan tvårs- 
fore våndt, rakt och vid ofre ledgången faft- 
låft något ofver en half aln långt; foten på 
det famma fnedt och inåt vriden med orörlig 
fotled och forfedd med fyra fmå tår, altfam- 
mans likfom förlamat eller forvisnat, hvarfore 
han af hela detta ben ej har den minfla nytta 
utan fnarare olågenhet. Merendels hvilar vån- 
flra benet på högra foten dä han fitter uprått 
och fkrifver eller förrättar andra arbeten, ehuru 
man på ritningen ätfkildt dem for at tydligare 
vifa fkapnaden. Hela vandra benet år rakt 
fom det högra och foga längre, med något 
mårkeligare, dock ganfka obetydelig ledgång, 
fä vid bäckenets ben fom vid fotleden och 
utfore våndt. Fotbladet vanftäldt fmalt och 
vridit, vid hålen fnedt lUbojdt, längre ån det 
högra. 
