1795^ 0^. Növ. Dec. 275 
fkaffenhet, om den blifvit tildanad om höflen, 
af mycket ftark eller lindrig köld 5 om jor- 
dens tilfrysning Ikett af kölden i lungt väder, 
eller under fortfatt, torr, kallblåft, om marken 
då varit öfvertäckt med inö, eller aldeles intet. 
§.4. 
Sedan Fahrenheits och Mairans tid, 
har det varit bekant, at alt vatn i le^ fom är 
liilla flående, fordrar fförre köld til isfrys- 
ning, än då detta iker under torr kall biaft, 
äfven fom igenom Profefforen Brugmans , i 
Cråningen anftäide förfök, är beftyrkt, at 
lungt vatÄ i en damm, fom under 7 til 10 
graders köld ännu kunde vara flytande, det 
isfrös dock firax, under famma graders köld, 
få fnart, endali med en flat käpp eller fpade^ 
vatnet fattes i rörelfe. 
§. ^ 
Herr van Swinden har lemnat ofs myc- 
ket uplyfande anmärkningar om 1776 års 
firänga köld. *) Han fann at på den mark, 
hvaraf fnön ftändigt bortfopades, trängde fig 
kälen til 21 tum i jorden: men pä 12 fots 
afftånd därifrån, där marken var betäckt med 
9 tums fnö , märktes deremot jorden knapt 
tilfrufen. Efter Herr de Wals anilälte för- 
fök i Leumarden ^ rönte ock han, at då vid 
T 3 en 
*) Obfervatlons fur Ic froid rigourcux j 1776. par J.H. 
v sin Swinden. 
