1795. '""^"^^ 'Dec. ^77 
§. 7. 
Hos ofs i Norden, gläder fig allmänt 
Landtman 5 då vid bar mark, Sadesåkrarne 
tilfryfa, fker det förft efter mycket fnöfall, 
ruttnar fädesbrådden bort. 1 Trägårdar och 
Plantager förhåller det Tig tvärtom , med viffa 
/lags växter, och förtjenar det, at igenom fär- 
Ikilta rön utredas^ h vilka deffe växter äro, 
under hvad Hågs omliändigheter de finnas öm- 
tåligafi: för kölden och djup käle i jorden , 
famt igenom hvad medel denne olägenhet må 
kunna förekommas. 
§. 8. 
De flere års anmärkningar, jag i detta 
ämnet och i denna affigt i Finland piort och 
famlat , de varda h?^'rmed Kongl. Vetenilcap» 
Academien nu meddelade. 
§• 9- 
Rågbrådden har aldrig blifvit fkadad, faft 
om höften vid bar mark, käien fiarkt tilfru- 
fit: men inträffar långfam köld, med kall 
blåft, har höfthvetet deraf ibland tagit ikada. 
At förekomma, det rågbrådden med des röt- 
ter i brift af tilräckelig kale om liöilen, icke 
under infallande vinrerfnö , må förrutna, plä- 
ga derföre en del kunnige åkerbrukare, an- 
tingen med lätta plogbilar updraga täta fårar, 
i nyfs fallen höftfnö på åkrarna, at jorden 
derigenom må öpnas til llarkare käifrysning, 
T 4 eller 
