1786* ffcin- Febr. Mart. 77 
detta faljka rof^ afhryter nacken emot brädet. Om 
Pekcanuf Ba fanns flmfver Herr Pontoppidan 
(anf. ft. p. 124.) at den är ganfka dum, (kan- 
rättare fnåi) och låter med några fifkar pä 
et bråde lacka fig fä nåra båtarna, at Norrfl^e 
bonden kan döda honom med åran. Sä tor- 
de ock Oppiani anförda intyg böra förklaras^ 
Af denna jåmförelfe kan fes, huru lika ob- 
fervations-öga de gamle och nye Auétorer haft 
pä denna fogel 
Frågan om Catarrhaéles är desutom vigtig 
i det atfeende, at den GrekiO^a Bibeltolkning, 
fom föregifvits hafva haft 70 Författare, öf- 
verfåtter den Ebreife, frän Judiika bordet 
förvifle fogien Salac eller Schelek med Catarr" 
hacTss ; och , fä mycket mig veterligt är , har 
ingen Philolog tänkt pä Pelecanus Bafanuf^ hälft 
den vidtfrägdade Herr Michaelis funnit alla 
deffa kännemärken fä obeftämde, at ej en gång 
någon bild af en Låfare vid dem kan påtän- 
kas *). Jag gör mig väl det hopp, at intet 
fynnerligt fkäl, fkal kunna göra den upgiften 
ftridig, at Grekernas Catarrhaåhs år nämnde 
Pelecan-art, Men det fom mera är, fjelfva 
Ebreilka namnet Salac^ fom betyder en nsdftor- 
tare; de gamle Chaldeifl<e Öfverfåttares Onke- 
Losi och Jonathans förenta uttydning af en 
fogel, fom uthämtar Jijkar ; Judifke Kabiners 
inftåmmande uti famma tanka; foglens traniga 
och odugeliga kött, jämte des viftande öfver 
hela fegelbara verlden; alt fynes få tilräckeli- 
gen göra Ebreernas Salac til vår Pekcanns Bas- 
fanusy 
*) Uti des frågor til det til i\rabien refande Urda 
Sållfl^ap, pag. 320. 
