1786. Jpr, Maj, ^un, J05 
vara til höger eller vånfter om den gemenfam- 
ma tangeiit- punden. Ty vore den til höger, 
fåfom punclen få kunde tangerandet utan- 
til omöjeligen ega rum, vore den åter til vän- 
fler, fåfom punÖen m \ fä kunde tangerandet 
innantil ingalimda ega rum: hvil'ket alt fjelfva 
Figuren heit tydligen å daga läggler. Dårfore 
mälie altfå den gemenfamma fldrningen och 
gemenfamma tangerandet gå för fig uti en ock 
famma punél. 
Härigenom finner man altfå ej allenaft i 
Fig. 24. både möjeligheten och verkeligheten 
däraf, at de 3 fårfkildte punfterne m och 
m kunna komma at förenas uti en enda punél, 
utan ock därjämte fanningen af den fatfen, at 
2:ne färPKildte Apollonianfte Parabler kunna uti 
en och famma punc^t tilhka bäde tangera och 
fldra hvarannan. En fats, hvilken vid des 
forfta åhörande faller få paradox, at man ge- 
nalt fkulle hälla den för en omöjelighet: mea 
hvaruti likväl en hvar, fom med upmårkfam- 
het öfvervågat det föregående, nödvändigt mä- 
fle rinna fig föranlåten til bifall. 
Et prof af denna fats förekommer vid ut- 
•redandet af Rötternas förhållande uti formleii 
' a^x- a'bx ' a^bc ^ 0^ för den håndelfen at 
bäde -— ^ c ^ a (hvilken tillika fager at 
/\b 
+ c < a |/|) famt därjämte h'- =: ^2. 
4^ 
hvilket alt följer dåraf at hår poneras 3 AB- - 
^ A C"^ 
•^p.AC =0,5 famt P zz --r^r' i^varvid fåfom 
3 AB 
här 
