126 1786. ^pr, Maj. ^^inu 
feende p3 ftiilnaden af deras fiägter rätteligen 
blefvo utllakade, blandat bort detta namn med 
andra, fåfom Tabnniis, Aiilus m» fl. hvilka fe- 
dermera blifvit behäline för helt andra och ty- 
dellgGa åtikilde flågter. Dock beteknade ae 
Ron-iare med Afilus famma kråk pä Latin, ta- 
git a libilo eller af kräkets pipande eller fäng, 
Ibm Grekerne pä deras fpråk forftodo med nam- 
net Ociirus (Aldiovandus de Infectis ed. 16181 
pag. 147 . 
Vi kalle detta i frSga varande llägte ^ryr^^ 
emedan Honorna bakelter halva likfom en tagg, 
hvarmcd de nalkas kreaturen, för at pä c:eni 
Idgga lina agg; Danfi\arne fåga Stm^Juc^ Norr- 
fkaine Wäryc eller iVuavjtin, och vare Bchus- 
lånningar fäga Warna ^ hvarmed dock egenteii* 
gen förftäs flugan.s larf; men flugan kallas i 
Norrige Brmfc^ fom är bortblandadt i anfeen- 
de til et annat liknande Yrfä, fom vi kalle' 
Broms. Franfoferne hafva bibehållit den Gre- 
kiil^a bemårkelfcn, och fåga lOcfirs^ Engels- 
mannerne kalla den Whumc eller Gadfiy^ fom 
Sr tvetydigt, nur mänga flugor kunna lagas 
hafva gadd; Larverne bara det allmänna nam- 
net VJcrrnih. Hvad fl:igtets kännetekn beträf- 
far, liknar det i det närmafte cn fluga, men 
minnen L\ir iv.gJ. fj^-Uga Irjurkcn käkar ^ tänder^ 
fchnahcU fnyte elicr lufi^a ^ utan fynas endaji ^ dar 
tminncn tyckes h^ra vara^ tre iyijSnktc eller uphor-. 
de punkter j dock om man trycker eller kramar 
liufvudet, framkomnicr utur den underfla eller 
fnararc öfverfla punkten cn ganfna liten mörk 
tipp, fom iarcr vara tungan. (Reaumcr^ Me- 
moires des Inledcs, cd. Parif. Tom. IV, p. 534. 
DhGhER, Mcm. dxs Infecl. Toin, \\, n. 290). 
