1786. ^pr, Maj, ^un, 131 
mycket ofverhopas af Styng-flugans larver, har 
man icke funnit dem vara PKadeligej tvärtom 
fynas de vara dem fnarare nyttige. Man har 
föga mårkt andra, ån hemtamde djur vara för 
Styng-flugor utftåldte. De tama djurens trag- 
het och maklighet om Sommaren, och den rin- 
ga rorelfe de ega om Vintren, (kulle ådraga 
dem elaka våtfkor, men deffa Styng-flugor drif- 
va dem til rörelfe, och deras larver befordra 
åfven deras våtil^ors lopp. Dock til förekom- 
mande af den ftora myckenhet, fom fkuile för- 
orfaka kreaturen olågenhet, har Naturens Her- 
re å ena fidan lätit deffa flugor med deras pi- 
pande eller fång, Sftadkommet genom deras vin- 
gars brufande rörelfe, gifva tilkånna deras an- 
nalkande, få at de icke i all ty^ihtt kunna fljå- 
la fig pä kreaturen; å andra lidan hafva krea- 
turen med fjelfva födfeln erhålht en ingifvelfe 
at akta fig för dem: man behöfver icke mer 
ån hvifsla eller nägot når efterapa Styng- 
fiugans ljud, då kalfven flrax fåtter fvanfen i 
vädret och gallopperar alt hvad den orkar: 
Afper, acerba fonans, qvo tota exterrita fylvis 
Diffugiunt armenta 
fager Virgilius. 
Larverne äro til fl<apnaden nåflan conifl^e, 
likna Fiug - larverne , förfedde med tolf leder. 
Vid den fpetfigare ändan år hufvudet. Ofvan 
munnen hafva någre tvä fpetfiga klor eller ha- 
kar, hvarmed de hälla fig faft, eller hjelpa fig 
fram när de fl^ola krypa (Iaeaum. 1. c. p. 544, 
DeGeer 1. c. p. 292)5 ty fötter hafva de inga, 
icke heller ögon, emedan de ej hafva långt at 
gä 5 fynen år onödig, dS de viftas dår intet 
