1786. ^pr. Maj. ^un. 153 
orfaka dem (l^ada, emedan kreaturets våtfl^or 
fäledes aitfor öfverflödigt eller utom ordenteli- 
gen dragas pä oråtta häil, ftöras och forfiöras. 
Tvärtom, når flyngen icke äro for mänga, har 
man, fom äfvanfore korteligen blifvit nåmt, 
icke märkt at kreaturen dåraf haft den minfta 
olågenhet. Den Franfke Bonden köper ock 
et iing-Boitap, eller en ung Mjölk-Ko, hållre 
med ån utan Styng-kulor, emedan han tror fig 
hafva funnit, at den då år både vid bättre hull 
och mjölkar m.era. Sä fnart larven gatt utur 
kreaturets hud, rinner det öfriga varet ut, och 
inom et dygn, högft 4 dagar, år alt få läkt, 
at icke minfta tecken fes därefter (Reaumur 
1. c. p. 513. 526). 
Man har dock pä flera ftällen varit betänkt 
pä botemedel eller förekommande af fädane 
gåfter. I Calmar- och Björneborgs-Lån bruka 
de därföre, at fmörja kreaturen med Skjäl-fpåck 
(Gadd Satagunda Härads Belkr. p. 8?)» och 
detfamma har långe varit bekant i de Liflånd- 
Ika orter (Acker-Student und Vieh-artznei-Buch- 
lein p. 44). I Bohus (kal man bruka at fmörja 
Kalfvarne med det famma en gång hvar ätton- 
de dag den tiden de mäft åro utfatte för Styn- 
gen, och man tror at Kalfv^en därmed år friad 
från Wårnar hela det påföljande året (Kalm 
Bohusl. Ref p. 194). I Norrige brukar man i 
famma affigt tjära och tran (Ström Befkr. öf- 
ver Söndmör i. p. 214). På Senegal och an- 
dra orter i Africa lära Bofkaps-kreaturen vara 
förtårligen utllåldte för Stynget, emedan den 
milde Skaparen där förordnat en vifs Fogel af 
Skat-flågtet (Buphaga), fom plockar ut Larven 
ur kreaturens hud (Brisson Ornithol. 2. p. 457). 
M 5 Med 
