1786. ^pr. Maj, ^im, 157 
-Når Larven är färdig at ga til docka, gar 
den utfor nåfan, och Faren befiä den våi ofta, 
genom pruflning, en häftig fkjuts eller utfart, 
hvarmed ockfä Larven lårer vara nögd. Sedan 
Larven fäledes utkommit, borrar han iig ned 
i jorden, at vinna fåkerhet för lin förvandling 
(Reaumur i. c. p. 552, 557)5 hvarmed aldeles 
tilgär, i anfeende til tid och omftåndigheterj fom 
åfvan vid des andra fiågtingar biifvic omför- 
raålt Den framkommande Styng -flugan år 
mycket lat, bäde at gå och flyga, når hon ej 
är i verket af iina forrättningar, hvartil den icke 
heller behovver få mycken qvickhet, dä den har 
enfaldiga Fär at göra med. Reaumur har bju- 
dit denna Styng -fluga bäde Socker och Sirap, 
men den har ej velat fmaka det, ånfl^önt han 
ihaft den öfver 14 dagar utan föda innan den 
dödt. ScKREBER har funnit den vid dödt as j 
men om den där fökt någon föda, år ej an- 
märkt. Reaumur år af den mening (p. 561)5 
at detta Styng ärligen aflågger tvänne genera- 
tioner, emedan han funnit dem utgå i April, 
och ändå funnit Fåren hyfa flörre och mindre 
Larver bäde i Maji, Junii och Julii månader. 
I England fkal man bruka en fmörja af tjåra, 
fmör och falt, hvarmed Faren ibykas längs åt 
ryggen famt fram öfver bogarne, at därmed af- 
håiia Fär-flynget (de Bomare 1. c. ordet: Mou- 
che du ver du nez des Moutons, och Trie- 
WALD Vet. Acad. Handl. 1. c.)? men Fär-iiyn- 
get lårer fåkerligen föga bry fig därom, då det 
egenteligen har at föka Färets näsborrar: fä 
fåfänga åro llika medel, dä man ej känner hi- 
ftorien af det, fom fl^ai förekommas eller botas. 
\ 
Den 
