1786. ^uL Aug. Sepf. 195 
uti Stationers determinerande forr, än Kepler 
enligt lina obfervationer hade påfunnit Planet- 
kretfarnes Elliptifka Form. Deras ringa Excen- 
tricitet ty k tes ock for honörn fjelf endaft for- 
dra en jämkning, fom han vid Stationernas 
finnande foreflog? men fedan Newton hade 
uptåkt, at hvar och en Planet genom Tyngd- 
kraften beil^.rifver Areer ikring Solen, fom 
åro uti famma förhållande, fom tiderne, på 
hviika de beP^rifvas, blef Stations -Problemet 
aHmånnare företaget uti början af detta århun- 
drade. Gregorius gaf en vacker uplösning 
dåruppa för kretfar, fom åro Concentrifiia Cirk- 
lar. Hermann och Bernoulli upr;äfvo andra 
uträkningar för denna håndeife, och har Moi- 
VRE, enligt Hermanns yttrande, åfladkommit 
detfamma. I fednare tider hafva Paren t, Go- 
DiN och Prof. Vallenius i Åbo framgifvit 
nya förflager til uträkningar, hviika, få vål 
fom de förras, här ftulie biifva för vidlöftige 
at anföra. 
§. 3. Hermann låt därjämte icke nöja fig 
med uträkning uppå Concentrifka Cirklar. Han 
inbillade hg, at tvä Elliptifke Planet- kretfar 
kunde projicieras til Cirklar på en och famma 
plan, och faft ån deras Medel-punéler ligga pä 
olika diametrar, vifade han, huru, igenom Are- 
ernas tiltcgande efter tiderna, gemenfamm.a Sta- 
tions- puncler för famma Planeter kunna ut- 
räknas. Sjelfva uplösningen af detta Problem 
innehälles uti en AlgebraifK /Equalion, hvilken 
fynes, efter Radical quantitetens extermineran- 
de, fkola fiiga til toltce graden , hvarfére icke 
lärer biifva mödan vårdr, at fulfölja en fä vidt 
utieende räkning, i fynnerhet, dä man icke utaa 
i 2 vilkor 
