1/86. Oci. Nov, Dec. 
aut lunati): dårigenom blifver den ena flatfidan 
at fjädern något fkålig den nian kallat huk^ 
och den andra kullrig fom irian kallat Rygg^ 
I den inkrökta kanten af Strålarne nemi. pä 
bukfidan befinna fig alla Bagara^ fom gemenli- 
gen beflä af fina agn eller taggar yttcrll något 
utfpärrande, fom dar gifver dem et taggigt utfe- 
ende och utan tvdfvel tjenar til kräkets beikyd- 
dande. Men pä några Arter fitta deiTe Bägare 
omedelbarligen pä Strälfåftet, fom fåledes icke 
år me4 andra Strålar forfedt ån de utfpärran- 
de Bågarne. BoIcji lluter fig vid nedra åndaa 
med en liten utvidgning, fom inunder iiundom 
befinnes fkälig, hvaraf naturligen följer at Sju- 
pennorna dårmed åro antåftade, på lika fått fom 
Trollmafkarne (Hydra). Om denna bcHiaffen- 
het vill jag ej åberopa mig egen errarenbet. 
Men af de förft anförde kånnetekn fom \ on 
LiNNé gifvit (§. I.)? följer det nog tydeligen 
at v. LiKNé någon gäng fedt denna nedra än- 
das omtalte (kapnad. 
§. 5. Det fiftnåmnde f3 val fom verkeliga 
anfådningen befanna bade Muller och Fabri- 
cius. Det följer jämväl naturligen af deras 
daning at de, åiven fom alla andra växtliknan- 
de mafkkräk, naturligen äro fäftadc, det fynes 
ock lika natiirbgen lölja, at de äro belländigt 
fåftade. TroUnian;arne äro hvar för lig en- 
iamma eller enkla kräk, därföre har h\iar ock 
en (in egen vilje at tälta eller lläppa fig lös: 
de äro utan ben, fäledcs böjeliga och kunna 
gä hvart de behaga. Men dä tlcra kräk åro 
förcntc i en Stam, (lifom Sjöpcniiorna, fl\ijile 
dc omujcligen kunna förena lig at M ftilla at 
röra 
