2/2 
1786. O^. Noi\ Dec, 
förvandlas det til et utfeende af krita. Det år 
midt pä något tjockare och aflmainar til den 
iinafte träd mot ändarna. Men det hinner icke 
hvarken til ijådrens om erfta fpets eller til Bo- 
jens nedra anda. Däremot år Benet be- 
klådt med en gulaktig och genomfl^iniig hud, 
fom förlänger (ig utom Benets andar, tär dar 
et vridet utfeende och förenar fig fåfom mufk- 
iar åt Ixanimiens andar , och hvarigenom ut^n 
tvifvel des- åndar gifves den rorelie och flåll- 
ning, forn behofvet fordrar, hvarfore ock det 
ytterila af Benet äfvan finnes mer och mindre 
krökt fåfom en fifK-krok. Det lår alcfa vara nog 
beviil: både af natur och erfarenhet at Sjöpennpr- 
na åro anfåfUide. iMén når de äro mindre fåfert 
fållade och (lormar eller andra tiliålligheter inträf- 
fa, biifva de upryckta^ dé upiiyta och ligga orör- 
liga flackt på hafvets yta," guppande endalt nt haf- 
vets rörelfe, det alla upmårkfamme Fifi^are ock- 
fä kunna befanna. Af detta guppande ocli at man 
funnit nedra andan fammandragen eller fcg- 
torknd fåledes utan tekn til anfåihiing, harva 
någre Författare tagit lig anledning til den 
oriktiga flutfats at Sjö-pennorna kunna natur- 
ligen limma, famt at de äro löfa och lediga 
Hais-kräk. Denne fiutfats år en efteriågen 
(relata refero) : de hafva åberopat fig Bohadsch , 
men han fager uttryckeligcn p. 97, at han al- 
drig fcdt Sjöpennorna limma. 
!5. 7. Når ^td}}i:r.cn långs cfrcr öpnas, fa 
utflyter vid pafs et unts faltaktig vätfl^a. Den 
yttra huden år nog tjock och iåderaktig, den 
inra myc'cct tunnare : imcllan defTa ligger den 
förcnte kroppen af aila kraken, likfoiw grcnar- 
ne 
