jf 1748^ April. Maj. Junius- 
osundas uti otrångde mal : och gitvef i defs ftållc 
annan Solution pä Orthögonal Träjeftorier h)^ 
h varigenom difFerential xquatiotleh ^ antiiigert Ii- 
Rierne åro algebraifka eller tranfcéndentella ^ alle* | 
nail gingc til forik^graden. Och nämner til flut, 
at hans metbod jåmvål kunde appliceras, nåif Tra- 
leélorierne fkåra de foreftålte linierne uti andfa be- 
ilårtdiga vincklaf, Deima fin methöd erkåiide haft 
likvål Cedermera ej vara fä generel Uti et äf fina 
anförda exsmpel , fom hän dä i häftighet tykt j det- 
fore återtog han fåmma åmtie ochåndrade h vad hart 
fäg vara felat uti et fupplement til fin liiethödj 
fom han det kallar, i ) 
De Ån^elfke Matheinatici ittifstyckté, at Leib- 
Kits ville förfoka dém och trodde at det flcedt pl 
BERNöutLis inradande, faint eiidaft gick tit pa 
ät oroa Newton^ öch om görligt vöi*e^ difpute- 
ta honom hedern af päfundet til Fliixionerne , 1 fall 
ingen Ängelsrtiati flculle finnas Problemets Solu* 
Cioil vu^en, fömtan NfeWtöN, hvllkdil jåmVät 
efter LÉiBNitsÉNs egen Utlåtelfe^ böirde nil me* 
ra Värä fii fräti dylika fpeciilationer. Der foj^e fö- 
retog fig Ångelfkå Söcietetefis Secfetetafe TAy* 
Loft^ filnima probleftl^ fom hogeligeh fortrot at 
t^ÉiBKffs och hatts Våttnei* ej voto nogda med 
KéWtOns Solution ehum geiiefel den var, oeh 
i^iifäg fom de hollo den alienaft fot et gick , der^ 
til äf fin okunnighet förledde» Mari gaf ock nii, 
Solution k)^ pä miEiNOiJLLts e3cempel fom Leib* 
Nit$ pföponenit* 
LEiBNtts var nu dod öch Jan BERNötrLLi ih* , 
vecklad uti 4e^^na tviit^ detfore tyckte defs Son 
NiU 
h)ket, Upf. 1717. Aug. /•): Aa. Lipft ifigjulii. k) t^hiJ, 
