9t 1748- April. Maj, Junius, 
til Problemets Solution, och for de befkyllningar 
hm gifver defs Par. Sedan påininnerhan vid lians 
tnethod, fom val i fig f]elF var god, men at han 
cj efter Leibnitsens beting, funnit en ^equation 
afåndeligt antal termer , och at Conftruftion, ge- 
nom de indeterminatas affondring fkuUe reduceras 
til qvadraturer, hvilket cj erhålles genom Tay^ 
J.OES Series. Hans method vore ej génerel i alla 
håndelfer. Hans fluxional - sequations reduceran^ 
de til förfta graden var cj fårdeles naturlig, och 
xquation jåmvål efter rcduélion blandad med in- 
dcterminata quantiteter. 
Han förklarar fitt mifsnoje ofver at Herman 
tagit hans välmenta påminnelfer illa up, och vilar 
af hans itererade åndringar uti fit Supplement och 
additament, at han Ijeli: funnit det han varit bedra- 
gen, och ytterligare at hans conftruélion ej c\\ 
gäng vore generel , når eyrvae åro {imiles utan vifl 
forbehälL Gifver ock en differential a^quation af 
for fta graden på Hermans forefatta exempel, 
hvilket han, for defs methods ofullkomlighet knapt 
trott vara mojeligt. 
Han beromer likväl Taylors obfervation, 
hvaraf Herman tillika med fig tagit anledning, 
at gora den famraa : nämligen at den åftundade 
eurva kan defcriberas genom de f6reflålte kroku- 
ge liniers interfeöions punfter med åfven få mån* 
ga emot hvar och en af de förra fvarande algebrai- 
fta Och at han ratt obferverat det de linier fom 
bli fkurna åro fimiles, men undrar at han af denna 
fimilitudo ej fallit pä en långt lättare och generel 
method for alla dylika exempel : hvarigenom defs 
Fader funnit en at lina conftruftioner, 
